"Жодна нормальна людина нині добра Володимиру Путіну не побажає. Не по-християнськи? Якщо дотримуватися букви, тоді це не по-християнськи. Якщо дотримуватися гуманістичної основи християнства, тоді його давно вже треба було б відправити в пекло. І не на словах", - пише у своєму блозі Віктор Мороз, передають Патріоти України.
"Відомий російський опозиційний публіцист Олександр Невзоров опублікував сенсаційну звістку: минулого четверга,15 серпня, в близькому колі російського диктатора розглядався варіант передачі влади чинному прем’єр-міністру. Або новому міністру оборони Андрію Білоусову.
Одразу в кожної розумної людини виникає логічне запитання: чому саме зараз, адже прямої загрози ні панівному режиму, ні цій ворожій нам країні, на жаль, не існує. Навпаки, поки українські лідери виясняли впродовж 2023 року, хто з них крутіший, стратегічна ініціатива на фронті перейшла до рук російських орд.
Останні зміни ситуації у воєнних діях у Курській області та прорив ЗСУ в глибину російської території при її масштабах на відстань до 40 кілометрів теж ще нічого не означають.
Так, хохли посягнули на святе – "святу" російську землю, що в рашистській конституції перебуває під захистом атомної зброї. Але вони й без ядерної зброї, для якої ще не настав час, своє отримають. Як отримали нещодавно на Харківському напрямку, як отримують нині на Донбасі. І все йде по плану!
Так чого чоловіка, який став для росіян символом нової величі, символом успіху і перемог несподівано без очевидних підстав відстороняти від влади?!
Та за його правління росіяни вперше наїлися не тільки щами та пельменями. Нині середні зарплати й пенсії пересічних росіян втричі більші, ніж у тих же українців. Хай навіть це не завдяки генію російських менеджерів, а всього лиш данина високій кон’юнктурі на вуглеводні. Але все ж вони цьому сприяли.
На те скептики, до яких належить і автор, мають свою відповідь. І ця відповідь звучить, сподіваюся, не менш переконливо.
Путін перетворив свою країну на концтабір, мешканці якого зазомбовані бісівською людиноненависницькою пропагандою, де суворо заборонено критикувати владу, армію і силові структури. Це все зараз нагадує сталінський терор, де опонентів режиму або застрелили, або отруїли, або вислали з країни.
Своєю агресивною політикою та анексією суверенних територій сусідів Росія Путіна на найближчі кілька десятків років перетворилася в ізгоя світової політики, країну-терориста.
Безмовні конформісти, росіяни підпадають під жорстокий прес колективної відповідальності за ними здійснені злочини, вчинені впродовж правління свого вождя.
Путін розширив і наблизив кордони з НАТО на 1500 кілометрів, при цьому обіцяючи заляканому власному населенню відсунути кордони Північноатлантичного альянсу до рівня початку 90-х років минулого століття.
Країна втратила $350 мільярдів суверенних резервів, котрі були в закордонних банках і котрі нині арештовані як плата за агресивну політику, геноцид і репресії, порушення міжнародних домовленостей і угод.
Відплив капіталу з країни нині обраховується сотнями мільярдів доларів.
Перетворившись на воєнний концтабір, де пропаганда давно вже замінила правду, Росія втратила науку і наукомісткі галузі господарства. Нині її промисловість гвіздка не здатна зробити самостійно.
Росія по суті перейшла в повну залежність від Китаю, і навіть такі ізгої світової політики, як Північна Корея та Іран, стали російськими донорами й забезпечують її сучасною зброєю.
Росія за останні роки втратила найбільший для себе нафто-газовий ринок Європи. Як втратила ринок металу, лісу та вугілля.
Країну покинуло кваліфіковане покоління (до мільйона росіян), котре створювало їй додану вартість.
Путін переконав Росію, що українці – націоналісти й зрадники і є першими ворогами росіян. І те, що російські військові поводяться як запеклі терористи на захоплених територіях України, свідчить, що він переконав своїх співгромадян. Але тепер і Росія буде для України на довгий час заклятим ворогом.
Так, підняття зарплат і пенсій для жителів країни – це суттєвий соціальний крок. Але навіщо ж своїх же громадян перетворювати при цьому на покірне, безмовне й вкрай агресивне стадо?
Безумовно, ці сумнівні "досягнення" президента Путіна лягають важким тягарем на плечі всіх росіян. І найперше – на плечі чинного владного істеблішменту. І за цю співучасть і мовчазне сприяння їм колись доведеться відповідати. Вони це розуміють. Але відповідати не хочуть. Тому й підштовхують потроху свого вождя до відставки, сподіваючись звалити на нього в перспективі всі свої гріхи.
Ось ця суперечність між майбутньою відповідальністю і сьогоднішнім матеріальним, фінансовим і статусним успіхом визначатиме розвиток російської автократії від фізичного знищення до вічних проклять на кілька поколінь уперед. І що краще?
І Курський прорив ЗСУ, який показав гнилизну путінської репресивної машинерії, може стати тим самим спусковим гачком, який внесе колосальні зміни в останню імперію. Може і не стати. Ми в такій ситуації говоримо про логіку розвитку подій і на яких основах вона розвиватиметься. Питання тільки коли?".
Саперні понтони логістично не компенсують стаціонарні мости, і їх можна виведені з ладу значно скромнішими зусиллями ЗСУ, що днями вочевидь і побачимо, якщо ціль операції не евакуювати швиденько зграї путінських військ з лівобережжя Глушковського району
З усіх держав та організацій, які Росія вважає дружніми, вторгнення ЗСУ до Курської області засудила лише Сирія. Про це пише Deutsche Welle із посиланням на газету The Moscow Times, передають Патріоти України. Попри те, що операція ЗСУ у Курській облас...